Plié...
och två...
Tre...
Fyra... Upp med armbågarna.
Och 2...
Tre...
Öppna, fyra.
Och plié...
Två...
Tre...
Öppna, och...
Det är tyst på Yankee Stadium,
i huset som Ruth byggde,
och de tidiga höstskuggorna faller över staketet vid högerfältet.
Flaggorna böljar våldsamt i vinden.
Den sjunde inningen påbörjas,
med en strike på Jo Jo Moore
och Red Ruffing pitchar.
Det lät som ett pistolskott.
Han ska minsann få känna på pistolskott.
En man är ute, en man på andra bas,
det är sjunde inningen, med två strikes på Jo Jo Moore.
Vad sa jag åt dig? Moster Blanche har huvudvärk.
Jag kan inte sluta. Det är ett historiskt baseballögonblick.
The Yanks spelar mot the Giants.
Jag säger inte åt dig en gång till!
Han behöver inte sluta spela, bara bankandet upphör.
Han håller jämt på så här när jag läser läxor.
En till. Jag klarar det här. Jag är skarp idag.
Din pappa kommer också bli skarp när han kommer hem.
Kom in och ställ fram glasen! Nu!
- Jag kan ställa fram glasen. - Varför det, har han brutit armen?
Jag har ju sagt åt honom 109 gånger.
Skrik inte för min skull.
Jag klarade det. Jag sa ju att jag var skarp.
Tvätta händerna.
- De är rena. Jag har en handske på mig. - Svara inte emot.
- Jag svarade ju bara. - Vem frågade dig om något?
Och inga kommentarer när du tror att jag inte hör.
Vad?
Ja, jag hör!
Skar de av mig öronen skulle jag höra henne genom näsan.
ANTECKNINGAR
EUGENE MORRIS JEROMES PRIVATA MEMOARER
Nog med sömnad för idag. Jag vill inte att du blir blind.
Har du fått ont i halsen nu igen?
Nej. Det är samma halsont som förut.
Vad gör du därinne, Eugene?
'Vad... gör... du...
därinne...
Eugene...
skrek hon med sin dånande röst'.
Eugene!
Jag kommer!
'Jag kommer.'
Jag hatar mitt namn.
Eugene Morris Jerome.
Hur skall jag kunna spela för Yankees med ett sådant namn?
Visst! Ta bollen, då!
Man behöver heta Joe, eller Tony, eller Frankie.
De bästa Yankees är italienare.
Min mamma lagar spaghetti med ketchup. Jag har ingen chans.
Jag ska nog bli författare istället.
Jag vill skriva böcker, pjäser eller filmer.
Om jag nu inte kommer med i Yanks.
Jag blir nog författare.
Eugene?
Hallå där, Eugene!
Hejsan, mrs Laski.
Du lovade ju hjälpa mig med att städa källaren.
Visst.
Men inte gratis. Du ska få något av mig.
Tänker hon vad jag tänker?
Du ser friskare ut idag, raring. Var du ute i solen?
- Jag gick ner till stranden. - Väldigt sakta, hoppas jag.
Jadå, mamma.
Hon gör alltid som hon blir tillsagd.
Eugene! Plocka upp tidningarna.
Hon får specialbehandling,
eftersom läkarna säger att hon har hjärtflimmer.
Så jag får jämt göra hennes jobb.
Jag hoppas hon har dåligt hjärta, annars dödar jag henne.
Vad är det här?
- En rullskridsko? - På köksgolvet?
- Det var inte jag. - Vem åker rullskridsko i köket?
Laurie? Moster Blanche?
Hur många gånger har jag sagt åt dig att inte lägga saker överallt?
- 109. - Vad?
Igår sa du: 'Jag har sagt åt dig 109 gånger att inte lämna saker överallt.'
Var inte spydig mot din mor, Eugene.
Upp med dig. Lägg den i garderoben.
Jag skriver ner allting i mina memoarer,
så om jag växer upp och blir helt rubbad så vet ni varför.
Hejsan, mr Farber!
Vart ska du? Den nya Silver Screen har kommit.
Jag måste hem. Jag har helt otroliga nyheter.
Jag berättar imorgon!
- Vad är detta? - Min hockeypuck.
På köksgolvet. Jag slog nästan ihjäl mig.
Vad skulle du säga om din pappa kom hem
- och jag låg död på köksgolvet? - 'Gå inte in i köket, pappa.'
Inga skor på sängen! I ett judiskt hus betyder det olycka.
Men det här huset byggdes av italienare.
Akta dig, du.
Jag behöver ost. Gå till Greenblatts.
- Nu? - Nej. Nästa år, när jag är död.
Fyra tunna skivor. Mycket tunna!
Ja, så tunna att man kan se igenom dem.
Glöm inte bort att panta mjölkflaskan.
Gå inte så fort, raring. Då blir du överhettad.
Columbias Sid Luckman väntar på spelstart.
Snön virvlar vilt omkring honom.
Han får bollen. Han backar.
Han passar.
Och Luckman har den! Luckman fångar sin egen passning!
Akta dig!
Han är vid 50.
Vid 40... 35...
- Galning! - 30.
25...
- Gode Gud! - Eugene, jag såg dig inte.
Hej, mr Murphy.
- Mamma blir galen. - Men det var ju inte ditt fel.
Jag får nog betala för efterrätt ikväll.
- Vad kostar panten? - Tre cent.
- Varsågod. Här får du en dime. - En dime?
Jag gillar sport. Fin runda.
Tack, mr Murphy.
- Hälsa moster Blanche från mig. - Det ska jag göra.
Han gör vad som helst för Blanche.
Därför tappade jag flaskan med flit.
Vad ska jag göra med honom, Blanche?
Det låg bönor i hans garderob.
Om jag inte hittat dem hade det växt träd därinne.
Han är ung. Han växer ifrån det. Nora är likadan.
Hon lämnar sina kläder överallt.
Flickor är annorlunda.
När mamma tvingades lämna huset i Ryssland,
städade hon i varenda vrå.
Hon sa att när kosackerna bröt sig in i hennes hus
skulle de se hur snyggt judar lever.
Vilka var kosackerna?
Samma sorts ruttna typer som bor tvärsöver gatan.
- Murphys? - Allihopa.
Mamman är trevlig.
Hon har varit snäll mot mig.
Fönstren är så smutsiga att det ser ut som de har svarta gardiner.
Jag tror att Frank Murphy gillar mamma.
Hennes fyllebult till son, menar du?
Kate, sluta.
Han vet hur du har det. Jag känner till hans sort.
Kom ihåg vad mamma brukade säga:
'Stanna på din sida av gatan. Det är därför det finns rännstenar.'
- Är det tunt nog? - Lite tunnare.
Mamma vill att osten ska flyta.
Det var bättre.
- Vem dog? - Mr Nunzio.
Skomakaren? Vad hände?
Han fick cancer.
Varför viskar gamla människor alltid om dödsorsaker?
Som morbror Dave, moster Blanches man.
Han dog i hjärtinfarkt.
I det gamla landet betydde det otur om man talade högt om sjukdomar.
För om Gud hör dig, så ger han det till dig.
Min morfar dog i difteri.
När morbror Dave dog
lämnade han moster Blanche på bar backe.
Och hon kan inte jobba, eftersom hon har astma.
Så min godhjärtade mor tog hand om henne och hennes döttrar.
Och pappa fick ta ett extrajobb för att försörja oss.
Han klipper regnrockstyg och säljer partydekor till nattklubbar.
Jag tror att han har det jobbigt, för mamma sa
att pappa fått högt blodtryck.
Eugene!
Söta, underbara, stiliga kusin.
Vänta bara tills du får höra vad som hänt mig!
Det är helt otroligt, mamma. Helt otroligt!
Berätta nu. Jag är alldeles ifrån mig av förväntan.
Säg inte så.
Vad, Nora? Vad hände?
Säg det nu.
Jag ska vara med i en Broadwayshow.
I en musikal som heter Abracadabra.
Mr Beckman, som är producent,
kom till vår danslektion idag,
och han valde ut tre flickor.
Vi börjar repetera nästa måndag. Sen åker vi vidare till Philadelphia,
Wilmington, Washington.
Sen åker vi till New York andra veckan i december.
Det finns nio stora musikalnummer.
Det ska finnas en genomskinlig glastank på scen,
och i den stora finalen är alla medverkande under vattnet.
Är det inte helt otroligt?
Jag ska vara med i en Broadwayshow, mamma!
- Vad pratar hon om? - Vet jag det? Är jag hennes mamma?
Hur kan du vara med i en show? Måste man inte sjunga och agera?
- Jag kan sjunga. - Nej, det kan du inte.
- Litegrann. - Nej.
- Jag kan hålla tonen. - Nej, det kan du inte.
Jag behöver nog inte sjunga. De letar nog bara efter dansare.
Berättade du hur gammal du var?
Han frågade inte.
Han frågade inte om du var 16?
Han bad mig komma på audition. Tycker ingen att det här är spännande?
Jo! Det är det mest fantastiska jag har hört.
Tack, Eugene. Så trevligt att någon här är glad.
Hur kan du åka till Philadelphia? Skolan, då?
Det är en Broadwayshow. Det är vad jag vill göra med mitt liv.
Algebra och engelska hjälpte inte mig på scenen.
- Hjälper. - Lägg dig inte i det här.
Har du glömt bort skolan? Vet du hur svårt det är idag
för en flicka att få ett bra jobb om hon inte gått ut high school?
- Kate? - Det är mycket svårt.
Då får jag fråga dig på ett annat vis. Jag kan hjälpa dig.
Jag kan tjäna 60 dollar i veckan, kanske mer.
Så mycket skulle jag inte ens tjäna om jag gått ut college.
Det var ett spänt ögonblick för alla. Jag älskar spända ögonblick.
Särskilt när jag inte är den som orsakat spänningen.
Morbror Jack kommer snart hem. Vi kan diskutera det över maten.
Kan du fatta det? 16 år gammal.
Mr Beckman vill veta om jag kan gå på audition på måndag.
Snälla, säg inte nej förrän efter måndag.
Morbror Jack vet bäst. Han får bestämma.
Varför, mamma? Jag älskar honom, men han är inte min far.
Eftersom jag behöver hjälp. Jag vet inte alltid vad som är det rätta.
Och nu hör du vad jag säger!
Så det så.
Har du inget bättre att göra? Jag behöver bröd.
- Vad? - Jag har inte nog med bröd.
Spring över till Greenblatts och köp rågbröd.
- Jag var ju där alldeles nyss. - Gå tillbaka då.
Jag går alltid till affären!
När jag blir vuxen är det allt som jag kommer kunna göra.
- Vill du inte gå? Då går jag. - Gör inte det.
- Ge mig inte skuldkänslor. Jag går. - Och köp ett kvartspund smör.
Det köpte jag ju imorse. Varför köper du inte ett halvt pund i taget?
Tänk om huset hade brunnit ner tidigare idag?
Hade jag då behövt ett extra kvartspund smör?
Om mamma var lärare i logik, då skulle det här vara ett konstigt land.
Om jag fick välja på att provspela för Yankees
eller se Noras bröst i två och en halv sekunder
skulle det vara svårt att bestämma sig.
Hejsan, Eugene.
- Är pappa hemma än? - Nej, du ser hemsk ut. Vad är det?
Jag är i knipa, i en ordentlig knipa.
- Vad för knipa? - Inte här. Pappa kanske kommer förbi.
Nere vid stranden. Jag blev avskedad idag.
Avskedad? För gott?
Man blir inte temporärt avskedad. Det sker på livstid.
Det började med Andrew, den färgade killen, städaren.
Han lutade sin kvast mot bordet när han slängde skräpet.
Kvasten gled, välte en burk med linolja,
och förstörde tre nya hattar. Stetsons, värda nio dollar var.
Men det var ju inte hans fel, han hade ju inte ställt oljan där.
Mr Stroheim såg hattarna och blev galen.
Han sa att Andrew måste betala, att han får avdrag på lönen. 27 dollar.
- Och då började Andrew gråta. - Gråta?
Han är 42 år gammal, men skvalade som en kvarn.
Då sa jag att det var orättvist. Det var ju inte Andrews fel.
Då började mr Stroheim skrika...
När jag säger något, så ska du lyssna!
- Vill du betala, snackpelle? - Nej, jag vill inte betala.
Lägg dig inte i då, snackpelle.
Gå tillbaka med hattarna till fabriken.
- Vet du var den är? - Fabriken?
- Nej. Det är mitt jobb. - Pratar jag med dig, snackpelle?
Fråga mrs Ludvig.
Hon berättar var fabriken ligger. De ger dig tre nya hattar.
Ser jag ett enda märke på dem, får du betala för dem också.
Uppfattat?
Ja, sir.
Stå inte och häng. Du har slösat nog med tid.
Tillbaka till arbetet.
Det är inte lunchrast nu.
Du där!
Ta kvasten. Den här veckan får du sopa.
Nu är du städare.
Samma konto igen. Enid, Enid, Enid.
Jag har ju sagt åt dig 50 miljoner gånger...
Mr Stroheim!
Jag tycker att ni är orättvis.
Sopa upp det där, annars är det din sista dag här idag.
Vill ni att jag ska sopa upp det?
Då sopar jag upp det.
Gå in.
Hörde du mig?
Gå in!
Ikväll går du hem,
och skriver en ursäkt
som jag ska sätta upp på väggen.
Jag vill ha ursäkten på mitt skrivbord imorgon bitti klockan nio.
Annars behöver du inte komma in. Uppfattat?
Uppfattat, mr Stroheim.
Jag får väl tänka över det ikväll.
Jag ska sopa klart.
Jag vet inte varför jag gjorde så. Jag blev så arg.
Ger man upp när man är 18,
så ger man väl upp i resten av livet också?
Jag antar det. Tänker du skriva en ursäkt?
Nej.
- Är du säker? - Jag är säker.
Men jag måste prata med pappa om det.
Vi behöver pengarna, men han har sagt
att man måste göra det rätta och hålla på sina principer.
Kom nu. Han kommer hem snart.
- Stanley är hemma. - Tyst! Jag bakar en kaka.
Varför måste vi viska?
Är kakan rädd för folk?
Gå och tvätta ansiktet. Ge mig brödet.
- Hej, mamma! - Tyst! Kakan sover.
Eugene! Han vet hur irriterad jag blir!
- Ingen kyss? - Det väntar jag på hela dagen.
En kram också?
När får jag kramar? Du måste ha gjort något otyg.
Du är bara så tjusig. Jag kan inte hjälpa det.
Jag ska tvätta av mig.
Glöm inte att be din chef om att få betalt imorgon.
- Lördag är en helgdag. - Visst.
Eugene! Jag kan höra tåget. Gå och möt din far.
Laurie! Dags för din medicin!
Jag är så trött, helt plötsligt.
Dricker du min medicin, så äter jag din lever.
Vilken lever?
Vi får lever och kål till middag.
Gode Gud!
Lever och kål. Judisk tortyr från medeltiden.
Min vän Marty, en toppstudent i vetenskapliga ämnen,
sa att kokt kål kan man känna lukten av
längre än hur långt ljud når på sju minuter.
Jag sa ju åt dig att inte sitta i det varma köket.
Jag mår bra. Jag vill bara... en minut.
Sitt ner nu. Jag kan inte andas därinne och jag har inte astma.
Din fina tillbringare.
- Den var av kristall, Kate. - Sluta nu.
Sluta.
Jag ska skaffa en ny. Jag lovar dig!
Tillbringare finns det gott om. Men inte systrar.
- Jag sopar upp glasskärvorna. - Sitt stilla!
Eugene får sopa upp när han kommer tillbaka.
- Jag hjälper dig, pappa. - Försiktigt. Akta ryggen.
Ingen fara.
- Hur mår du, pappa? - Bra.
Jag fattar inte hur du orkar, pappa. Du släpar på lådor dag ut och dag in.
- King Kong själv skulle inte orka. - Man gör det man måste.
Varför går du så konstigt?
Skosulorna är utslitna.
Jag måste knipa åt med tårna när jag går.
- Kan du inte ta över Stanleys gamla? - Stanley har dem på sig.
De är okej. Jag går på hälarna eftersom jag inte har något skinn kvar på tårna.
- Mår du bättre, mamma? - Mycket bättre, tack.
Jack, vad står på?
Eugene sa att du höll dig för bröstet.
Jag höll mig inte för bröstet.
Du kånkar på lådor dag ut och dag in. Du blir allt äldre.
- Jobbar inte du hårt nog? - Vill du ha lådorna? De är dina.
Jag behöver dem inte längre.
Vad menar du?
Del Mar Party Favours har gått i konkurs.
Karln är bankrutt.
Han gav mig inte ens en förvarning.
Du sa ju att han bodde på Riverside Drive.
I en lägenhet som kostade 300 dollar i månaden.
Vem tror du blir bankrutt? Här har vi både kallvatten
och överflöd på råttor. Bankrutt är det enda som Gud inte ger oss.
- Vad gör du? - Astronomi.
Jag måste skriva en rapport tills imorgon.
Låt mig veta när hon kommer till Vintergatan.
Helvete.
Snuskhummer!
Han ser på Nora när hon klär av sig.
Jag undrar om jag får lov att komma över.
Jag klarar mig inte utan de där pengarna.
Sluta, Jack. Annars blir du sjuk.
Jag fick inte ens min veckolön. Den jäveln!
Fem försäljare får sparken, men han går till en Broadwayshow.
Jag har tryckt ner varenda hatt och tuta som får plats i lådan där.
På hans begravning bär jag hatt och blåser i ett horn. Den jäveln!
Du finner nog på råd.
Gå till templet och be hela lördagen.
Där finns det män som har bett i 40 år.
Vet du hur många böner som måste besvaras innan det är min tur?
Det blir din tur. Gud har tid med alla.
Stanley! Eugene! Middagsdags!
Om du kan hjälpa mig med pappa, så hoppa gärna in. Gör du det?
Jag väntade bara på en chans att få spela. Ge mig bara bollen, coach.
Säg ingenting till morbror Jack om Broadwayshowen.
Låt mig ta upp ämnet.
Jag får ändå inte lov att tala när vi äter.
Tänk inte på det när du äter. Då får du halsbränna.
- Jack, Kate! Maten är klar! - Vi kommer!
Kommer hon någonsin att gifta om sig?
- Blanche? - Hon är inte oattraktiv.
Män tittar på henne på stranden.
- Varför vill hon sitta här hela livet? - Blanche är inte giftastypen.
Hon var gift förut. Då var hon giftastypen.
Det var annorlunda. Hon bryr sig inte om andra män.
Och Murphy, tvärsöver gatan? Han bryr sig.
Fyllebulten?
Han klarar inte ens av att ta sig in om kvällarna.
Han har sovit utanför dörren, i regnet.
Han var där när jag köpte mjölk.
Han har ett bra jobb. Han bor med sin mamma.
Dricker han på lördagarna behöver han bara en bra kvinna.
- Inte min syster. - Jack! Kate!
Han träffar nog nån som sover i dörren bredvid.
Kapitel sju: 'Den ökända middagen.'
Det började som ett deckarmysterium.
Ingen sa ett ord, men alla såg misstänksamma ut.
Alla höll ena ögat på tallriken och det andra på pappa.
Pickles!
Förutom jag. Jag satt mittemot Nora.
Inlagda pickles!
Jag tappade ofta servetten, så att jag kunde böja mig ner
och se på de vita oskuldsbenen.
Ketchup.
Hon satt i djupa tankar
för hon glömde av sig ett par gånger,
och då såg jag ända upp på låren
som ledde till Himalayas gyllene palats.
Eugene.
Behåll servetten i knät.
Stanley visste vad jag gjorde, han var den som lärt mig knepet.
Man kunde höra klockan ticka i köket.
Spänningen var så tät att man kunde skära den med kniv.
Jag kunde inte säga samma sak om levern.
- Jag hjälper dig med efterrätten. - Ät upp levern.
- Jag är klar. Ser du någon lever? - Du har gömt den under potatisen.
Laurie åt upp sin.
Tar jag en tugga till kräks jag över bordet,
det skulle Nora minnas för evigt.
Jag valde att byta ämne, istället för att förödmjukas.
Hur är det nere på Stroheims, Stanley?
Jag kände mig elak.
Men uppmärksamheten låg inte längre på min lever.
- Hur länge har du jobbat där nu? - Var?
På Stroheims.
På Stroheims? I ett och ett halvt år.
Och han gillar dig?
Vem?
Stroheim.
Ja. Vanligtvis.
- Du kommer i tid? - Alltid.
Du arbetar bra? Du trivs med de andra? Varför skulle han inte gilla dig?
- Imorgon ber du om påökt. - Påökt?
Jag ville skära mig i vristerna, men levern hade förstört knivarna.
Din far skulle inte säga det om det inte vore det rätta.
Tro mig, det är rätt tid att fråga.
Jag har ett ben i halsen.
Det finns inga ben i lever!
Vad händer på dansskolan, Nora?
Ingenting. Lägg dig inte i.
Jag vill bara ta upp ämnet.
Vad hände på dansskolan?
Nora fick en fin komplimang från mr Beckman.
Han sa att hon hade... professionell talang.
Är mr Beckman din lärare?
Nej. Mr Beckman är en av de mest kända
och mest respekterade producenterna på Broadway.
Broadway? Tänka sig.
Är inte det den mr Beckman
som producerar den nya storshowen på Broadway, Abracadabra?
Jag hörde att om en tjej får en plats i kören där,
så är inte bara hennes karriär kirrad,
men erfarenheten som hon får där är likvärdig med fyra år på college.
Eugene, nu räcker det.
Pojkar, låt er far äta upp sin middag.
Det gör inget. Nu är en bra tid för att diskutera.
Det här är familjetimman.
En sådan toppenidé för en radioshow.
'Familjetimman'.
Varje onsdag får man höra en ny familj som äter middag
och diskuterar sina problem, och man får höra olika recept.
WEAF presenterar Middag i Brighton Beach,
med Jacob Jeromes familj,
där kvällens special är lever och kål.
Sponsrat av Ex-Lax, det milda laxativpreparatet.
Eugene, sitt ner!
Finns det mer som ska diskuteras? Annars sätter jag på nyheterna.
Ät upp levern, sa jag.
- Jag kan inte svälja. Den går inte ner. - Ät upp halva.
- Vilken halva? Båda är gräsliga. - Bara en bit.
Tar jag en bit, tvingar du mig att ta två.
Jag tar med den in på rummet. Jag äter den sen.
Ingen gillar lever. Varför lagar du det?
Vi har inte råd med rostbiff för sju personer.
Vi har inte råd med matslöseri.
Ville du inte ha det skulle du inte ha lagt för dig.
Jag lade inte för mig. De gav det till mig. Det sitter fast på tallriken.
Kan jag prata med dig en minut, pappa? Det är väldigt viktigt.
Viktigare än vad som händer i Europa?
Vem har slarvat med radion?
Eugene! Han pratar om Polen!
Ingen får röra radion, uppfattat?
Gissa vem som kommer få skulden för kriget i Europa?
Varför fungerar inte radion?
Vem har mixtrat med den?
Jag måste veta nu. Jag behöver berätta för mr Beckman om jag kan vara med.
Inte nu. Det är inte rätt tid.
Det är aldrig rätt tid.
Du tar inga beslut. Och jag har ingen annan att prata med.
Jag bestämmer själv då, om ingen annan är intresserad.
Nora!
Förbannat!
Blir det verkligen krig, pappa?
Här i Amerika också?
Vi är redan där. Inte vi kanske, men alla våra släktingar i Europa.
Har inte mamma släkt där?
Ja. Och min kusin Sholem bor i Polen.
- Han har sex barn, va? - Ja, det stämmer.
- Gud vet vad som händer med dem. - Jack, gå och prata med Nora.
Du är den enda som hon lyssnar på.
Och om alla kommer till Amerika, pappa? Måste de bo hos oss då?
Vad Gud ger oss att ta hand om, det tar vi hand om.
Och om de kom hit med båten? Var skulle de få plats?
- Hur skulle vi ge dem mat? - Båten har inte kommit än.
Jag bryr mig inte om båtar som inte har kommit än.
Vi kan väl prata sen, pappa? Innan du lägger dig?
- Vart ska du? - Till affären.
Jag behöver astmamedicin.
Jag går. Du borde inte gå ut om kvällen.
Kate, du måste sluta tänka att alla är ditt ansvar.
Stan, vem har de bästa brösten i grannskapet?
Tänker du bara på sex?
Jag röstar på mrs Laski.
Dem skulle jag gärna hålla.
De är gigantiska. Dina händer är inte stora nog.
Men om jag hade på mig två basebollhandskar...
Kan jag köra er hem, mrs Morton?
Hejsan, mr Murphy. Det är ju bara två kvarter.
Det är inte avståndet, utan sällskapet.
Okej. Tack.
Är det er bil?
Min? Nej. Bilar är en lyx. Och jag har ingen läggning för lyx.
Men jag har en svaghet
för vänner som har läggning för lyx.
Ni har ett irländskt leende.
Det har jag inte alls.
Är det vad som kallas blarney, mr Murphy?
Ja, definitivt. Men det är ett bra knep när man vill
att någon ska lägga märke till en.
Jag har lagt märke till er i flera månader nu.
Ja, mr Murphy, jag har lagt märke till er.
Jag hade en dröm igår natt.
Den handlade om en flicka. Jag avslöjar inte namnet, men hon var vacker.
Vi kysstes djupt och höll varandra hårt och nära.
Och jag kände en otrolig stegring.
Helt plötsligt kom en explosion,
precis som när en damm brister.
Och helt plötsligt flödade allt mot havet.
Det var den mest fantastiska känsla jag nånsin haft.
Och när jag vaknade så var jag...
Våt? Det var en våt dröm.
Du hade en våt dröm. Dem har jag hela tiden.
Verkligen? Och det är inget fel på en, när det händer?
- Har du aldrig haft en förr? - Jo, men jag sov ju.
Har du aldrig försökt att göra det själv?
Vad menar du?
Har du aldrig känt på dig själv?
- Nej! Aldrig! - Skitsnack. Jag har hört dig.
- Tre eller fyra gånger i veckan. - Du är galen!
Du har kört fem kvarter för långt.
Åtta. Jag vet en genväg, då kommer vi sex kvarter längre.
- Gode Gud. - Vad står på?
Det är min syster. Stanna bilen. Jag måste ut.
- Du vill inte att hon ser dig med mig? - Nej.
- Hon gillar inte mig, det vet jag. - Det har hon aldrig sagt.
Vissa tycker att jag är ansvarslös, men jag är en hederlig man.
- Och jag ser på er med respekt. - Det tror jag säkert.
Så, vad sägs om middag med mig? På onsdag, på Chardhovs?
Det är ett mycket respektabelt familjeställe.
Ja, tack.
Tack för skjutsen.
Kate, vad gör du utomhus?
Jag skulle köpa lakrits åt Laurie. Hon vaknade och var alldeles svettig.
Kom nu. Jag vill så gärna äta något sött.
Det är inget fel med det. Alla gör det, speciellt i vår ålder.
Det är helt naturligt.
Jag kan inte fatta att vi pratar om det här.
Man blir inte vuxen annars, rösten förblir likadan.
Hur vet du allt det här?
Står det i en medicinsk bok?
- Det är puberteten. - Vad?
Puberteten. Har du aldrig hört det förr?
Läser inte du böcker?
Jo. Greven av Monte Cristo. Däri stod det inget om puberteten.
Även pappa har gjort det.
Pappa?
Vår pappa?
Vet du vad, Stanley, jag tror du snackar skit.
Använd inte sådant språk. Du är bara en unge. Säg inte så igen.
Du får lov att säga pubertet, men jag kan inte säga skit?
'Pubertet' är ett vetenskapligt ord.
'Skit' är för killar nere på stranden.
Hur tror du jag reagerar när du säger att pappa drar handtrallor?
Jag menar inte att han gör det än, nu är han ju gift.
Men när han var yngre, 14, 15.
Hela världen drar handtrallor.
President Roosevelt också?
Ibland glömmer jag hans födelsedag, men dagen han dog glömmer jag aldrig.
Ibland låter det på dig som om livet var över.
Du är fortfarande attraktiv, men du kisar för mycket.
- Du måste ut ur huset. - Jag ska gå ut.
Jacks företag har sin årliga firmafest,
nästa onsdag på Commodore Hotel.
Jack vill att du följer med. Han bad mig fråga dig.
Mig? Vem känner jag på Jacks företag?
Du går med oss. Du träffar folk. Max Green sitter vid vårt bord.
Han är deras bäste försäljare. Du kommer att älska honom.
Han är änkling. Hans fru dog förra året.
- I tuberkulos. - Jag uppskattar det, Kate,
men jag har planer för onsdag kväll.
Viktigare än såhär? Det här sker bara en gång om året.
Jag ska äta middag med någon.
Du ska äta middag med en man?
Så underbart. Varför berättade du inte för mig?
Med mr Murphy.
Vem är mr Mur... Åh, gode Gud.
Ska du äta middag med den mannen? Han bjuder dig säkert på grillbar.
Vi ska gå till Chardhovs, den ungerska restaurangen.
Ni har aldrig träffats.
- Hur kan du hata honom så? - Jag behöver inte träffa en sån typ.
Det räcker med hans andedräkt när han öppnar fönstret.
Gör flickor det också?
Fem gånger så ofta som pojkar.
Fem gånger så ofta.
Är det verkligen sant?
Hur vet du allt det här?
Man hör saker. Man lär sig.
Det går i arv från en generation till nästa.
Och så sprids vår kultur.
Fem gånger så ofta som pojkar.
En del säger inte ens hej, men de gör det kvällarna igenom.
De är människor, precis som vi.
De har samma behov.
Hur gör flickor det?
Jag kan inte förklara det.
Kom nu, jag köper dig en glass.
Snälla, jag blir din slav i en månad. Berätta hur de gör.
Jag har ett stort problem just nu.
Jag har inte tid att förklara hur flickor masturberar.
Rita en teckning. Jag har en penna.
Vill du ha kritor? Du borde kanske göra det i färg.
Vi springer ikapp!
Vad tror du att en sådan man är ute efter?
Vi växte upp med sådant folk.
Hur ofta har inte Stanley och Eugene kommit hem blåslagna,
tack vare de där irländska huliganerna?
Nu är du inte rättvis. Vi promenerade på stranden i torsdags.
Han var väldigt artig.
Han berättade om hans föräldrars liv på Irland.
Deras liv var inte enklare än mammas och pappas.
- Det var alltid värre i Ryssland. - Han har ett bra jobb.
Och han luktade inte sprit.
- Han var en perfekt gentleman. - Det var på stranden.
De är annorlunda när solen gått ner. Jag bryr mig inte. Gör vad du vill.
Jag slår vad om att Nora inte gör det.
Jag kunde vinna pengar av dig.
Vad tror du hon gör i badrummet sju gånger om dagen?
Det kan jag inte tro. Inte Nora.
Är hon den du drömde om?
Nej. Det var någon annan. En av flickorna från stranden.
Det var Nora. Nu fattar jag.
Det var därför du tappade servetten.
Hon gör mig galen.
Jag är nog kär i henne.
Glöm det! Hon är din kusin!
- Varför är det fel? - Det är mot naturlagen.
Man kan inte gifta sig med sin kusin. Då får man barn med nio huvuden.
En middag med Frank Murphy på Chardhovs är inte så farligt.
Jag vill bara inte att du blir sårad.
Jag vill dig aldrig något illa.
Jag klarar allt annat, men inte att en familjemedlem är arg på mig.
Jag kunde aldrig vara arg på dig, Kate.
Det lovar och svär jag.
Jag kommer inte att vara vänlig mot honom.
Jag kan bjuda på nötter, men inte på öl.
Får jag träffa mr Beckman imorgon? Ja eller nej?
Pratade du med morbror Jack?
Det spelar ingen roll vad han sa. Det är ditt eller mitt beslut.
Vem ska bestämma?
Om jag var hennes far så skulle jag vilja att hon gick ut high school.
Det kommer andra shower. Ha tålamod, sa jag.
Lås inte in mig. Lås inte in mig i resten av mitt liv.
Du lovade mig att göra som morbror Jack sa.
Han tar inga beslut. Han delar ut råd.
Jag vill ha ett beslut från dig, mamma. Snälla?
Ta high school-examen.
Säg åt mr Beckman att du är för ung. Säg att din mamma sa nej.
Det är mitt beslut.
Jaha.
Tack, morbror Jack, för ditt råd.
Imorgon berättar jag för er om mitt beslut.
Jag skulle så gärna se Nora naken, skulle inte du det?
Det har jag. Många gånger.
- Har du sett Nora naken? - Visst.
Jag mixtrade med låset, sen låtsades jag öppna av misstag.
En sådan snuskhummer!
Kan du visa hur man gör med låset?
- Hejsan, pojkar! - Hej, mr Murphy.
Underbar kväll, eller hur? Sannerligen.
Ja, sannerligen.
Snubben tror att han är med i en Shakespearepjäs.
Han hade säkert något innanför västen.
Tror du att han och moster Blanche gör det?
Nej. Hon är en änka. Änkor gör inte sådant.
Hata mig inte för det jag säger nu.
Vad?
Moster Blanche har en schyst häck.
Du kommer hamna på sexhispan.
Var jag din syster skulle jag inte sova i samma kvarter.
Tänk om de duschade ihop, moster Blanche och Nora?
Om jag fick se det, skulle jag tacka Gud och bli en rabbi.
Kom igen.
När blir det enklare, Kate?
När du får sju timmars sömn per natt. Enklare än så blir det inte.
- Han är hemma. - Tänker du prata med honom nu?
Det är nu eller aldrig.
Lycka till.
Hej, pappa.
- Kan vi prata nu? - Lagade du radion?
Den fungerar bättre än en ny.
Klockan är nästan tio. Då börjar sena nyheterna.
Jag ska göra färdigt läxorna. Godnatt.
Lägg kakan på bordet.
- Vilken kaka? - Havrekakan du har i fickan.
Lägg den på bordet.
Känner du lukten av en havrekaka på tre meters avstånd?
Jag hörde att du öppnade burken.
Helt plötsligt gör alla vad de vill.
Din pappa är upprörd, moster Blanche och Nora också.
Lägg kakan på bordet!
Kan vi sitta utomhus? Alla kommer jämt in här.
- Men snart börjar nyheterna. - Prata var ni vill.
Jag ska lägga mig.
Fem minuter då.
Eugene!
- Vad? - Ge mig kakan.
- Sitt ner nu, pappa. - Så fint du förbereder.
Pappa, jag har ett problem.
Utan problem skulle du inte bo i det här huset.
Stäng dörren!
Förlåt! Det är nog fel på låset.
Det är säkert svårt att vara far.
Alla kommer till dig med sina problem. Och du måste ha alla svar.
Sluta med smickrandet. Berätta om problemet.
Jag blev avskedad idag.
- Vad? - Bli inte arg, låt mig förklara.
Kom du försent? Var du spydig?
- Var du spydig? - Jag kan få tillbaka jobbet.
Men hjälp mig ta ett beslut först.
Ta tillbaka jobbet, det är viktigast.
I dessa tider ska ingen i den här familjen gå arbetslös.
Hon såg mig på toa.
Nora såg mig på toa. Jag kunde lika gärna vara död.
Var försiktig när du är i badrummet. Låset är trasigt.
Vem bryr sig? Ingen vill se mig i duschen.
Vad menar du?
En del folk i det här huset är duktiga med skruvmejslar.
När jag var 12 år, talade du med mig om principer. Minns du?
Principer, visst, men de är inte värda arbetslöshet.
Får jag inte ens förklara?
Berätta vad du vill, men det ska ha ett lyckligt slut.
Det började med Andrew, den färgade killen som städar.
Sen berättade Stanley hela historien.
Det var som ett tal, som the Gettysburg Address.
Pappa måste ha känt sig trött,
för han fick inte bara ansvaret för Stanleys principer,
Noras karriär, att han själv förlorat ett jobb,
att gifta bort Blanche och Lauries hjärtflimmer,
men vilken minut som helst, kunde 37 släktingar från Polen
dyka upp och leta efter ett ställe att bo på.
Antingen kommer jag in med en skriven ursäkt, eller inte alls.
Stanley, Stanley, Stanley.
Förlåt, pappa.
Du skulle inte ha sopat upp skräp på hans skor.
Särskilt inte när andra såg på.
Han är din chef. Han betalar din lön.
Hans pengar gör att vi kan få mat på bordet.
Jag vet, pappa. Jag förstår vad du menar.
Men du var också modig. Du försvarade en arbetskamrat.
Hjälpte ingen annan honom?
- Nej, bara jag. - Det ska du vara stolt över.
Det är vad du tror på. Det handlar om principer.
Därför skrev jag inte något. Jag visste att du skulle förstå.
Men har den här familjen råd med principer just nu?
Jag vet att det blir svårt.
Eugene får sluta i skolan.
Han vill gå på college och bli författare.
Jag ville att du skulle få gå. Det grämer mig.
Jag gillar att jobba, pappa. Jag har bestämt mig.
Jag ska skriva brevet.
Hur kommer principerna att kännas imorgon?
Mina principer mår redan bättre.
Du är stolt över vad jag gjorde. Det är det enda jag bryr mig om.
Tänk över det, Stanley.
Gör vad du tycker är bäst.
- Vad bestämde du? - Jag ska skriva brevet.
- Jag visste väl det. - Jag har valt det själv.
Kan du hjälpa mig? Du är duktig på sådant.
Det brukade folk få betalt för.
Som professionella brevskrivare.
- Jag betalar inte dig. - Jag vill inte ha pengar.
- Vad? - Berätta hur Nora såg ut naken.
Jesus. Hur kåt kan man bli?
Jag vet inte. Vad är högsta möjliga poäng?
Nästa dag gick vi till kyrkogården eftersom det var tre år sedan
morbror Dave dog.
Jag frågade mamma varför alla lade en sten på graven,
och hon förklarade för mig att det var tradition.
Jag ville säga att det var tur
att man inte skulle lägga apelsinskal på graven, men jag lät bli.
Nora. Kom nu.
Jag gillade morbror Dave, men jag ville bara inte gråta.
Förhoppningsvis såg han oss inte.
Bara mamma visste att pappa jobbade som taxiförare på nätterna,
för att få igen det han förlorat på säljarjobbet.
Han slet ut sig, och fick en liten hjärtattack.
Doktorn sa att det bara var en varning men att han måste sluta jobba ett tag.
- Vad hände? - Allt är okej.
- Han mådde bara inte så bra. - Vi gav honom en lift hem.
- Godnatt. - Godnatt, sir.
För första gången i mitt liv var jag rädd på riktigt,
rädd för att jag en dag skulle behöva gå till kyrkogården
och lägga en sten på min fars grav.
Hitåt!
Passa hit!
Louie, hitåt! Hitåt!
Ja!
Eugene. Kom hit.
Vad sa jag åt dig om att föra oväsen framför huset?
- Gå och hämta pappas tidningar. - Nu?
Nej. Nästa år. Och åk på trottoaren.
Om du blir påkörd av en lastbil, skyll inte på mig.
Om jag sa åt henne att jag nyss förlorat båda händerna i en olycka,
skulle hon säga: 'Tvätta ansiktet med fötterna.'
- Kom hit! - Vad? Jag betalade för tidningarna.
Din pappa är sjuk. Vill ni ta livet av honom?
- Vad? - Tror du att din far blir bättre,
om han får reda på att hans son spelar biljard?
Stanley? Är han där nu?
Få ut honom därifrån, och låt sådana ställen vara!
Det här brukade vara ett så trevligt område.
Det var det.
Vill du betala eller spela igen?
Visst. Varför inte?
Lägg upp dem, Gootch.
- Hej, Stan. - Vad gör du här?
Gå hem. Vi ses sen.
- Vinner du? - Jag gör mos av dem.
Spelar jag två gånger till har jag fått ihop till pappas lön.
Får jag se på? Jag ger dig tur.
Jag behöver ingen tur med de här killarna. Stick härifrån.
Ett spel bara. Det räcker.
Ut med dig, sa jag!
Förlåt.
Gör som jag säger.
Du börjar.
Du skulle se din mammas nya klänning. Hon ser så vacker ut.
Jag väntar på hennes stora entré.
Om mamma gifter sig med mr Murphy,
måste vi bo i det mörka huset med den hemska gamla kvinnan då?
Så långt har det inte gått än.
Låt oss klara av Chardhovs restaurang först.
Ta en cashewnöt. Bara en. För sällskaps skull.
- Hur gick det? - Gå hem, sa jag.
Hur mycket vann du? Berätta nu.
Jag blev lurad. De blåste mig.
- Hur mycket förlorade du? - De var hustlers.
- Hur mycket? - Hela lönen. 17 dollar.
Hela lönen? Varför satte du hela lönen som insats?
Jag trodde att jag kunde vinna. Jag slog alla andra.
Jesus, jag tror att jag kräks.
Oj! Du måste ha varit hungrig. Det är ett bra tecken.
Jag var uttråkad. Jag hade inget annat att göra.
Blanche kommer in till dig innan hon går.
Säg att hon ser vacker ut. Hon har så dåligt självförtroende.
När sa jag sist åt dig att du var vacker?
Varför säger du så nu?
Jag har insett att ibland glömmer jag att berätta hur jag mår.
Bli bättre. Ta med mig till firmafesten nästa år.
Då är jag vacker.
Om han inte var sjuk skulle jag berätta sanningen.
Dör han, hänger jag mig.
Säg att du tappade pengarna. Du hade ett hål i fickan.
- Den har jag redan använt. - När?
November. Jag förlorade 5 dollar. Han sa: 'Kolla fickorna varje morgon.'
Spelade du bort de pengarna också?
- Jag gav dem till en flicka, en pro. - En pro-vad?
En prostituerad?
Du gick till ett sådant ställe? Skit alltså!
- Säg inte det ordet igen. - Det kostar fem dollar?
Två och femtio. Min vän är skyldig mig än.
Hur var hon? Söt? Hur gammal var hon?
- Börja inte nu. - Var hon helnaken?
När jag sitter illa till ska jag berätta om hur en naken tjej ser ut?
Gå in i badrummet, dra en tralla och väx upp på egen hand.
Jag ska gå ut.
- Jag kommer hem sent. Godnatt. - Vart ska du?
Jag ska träffa Larry Clurman. Vi ska gå på bio.
Vill du inte se hur din mamma ser ut?
Hon ser säkert vacker ut. Jag behöver inte säga det.
Din mamma blir nog väldigt sårad om du inte säger adjö.
Jag vet hur min mamma mår, morbror Jack.
Men hon vet nog inte hur jag mår.
Nora!
Kan du komma och hjälpa mig?
Kan du sluta? Jag försöker tänka.
Bli inte arg. Det är inte mitt fel.
Jag har aldrig haft en storebror som kunde hjälpa mig med mina problem.
Du har tur som är yngre.
Du har inte mitt ansvar.
Du går i skolan och kikar under klänningar.
- Jag jobbar hårt i skolan. - Jaså?
Får jag se ditt betygskort.
Igår var den förste i månaden. Jag vet att du har det.
Jag måste inte visa dig. Du är inte min far.
Så länge som han är sjuk har jag tagit över.
Jag är den enda i familjen som arbetar.
Jaså? Var är din lön den här veckan, pappa?
Ibland hatar jag dig. Du är en skitstövel.
Jag hjälper dig jämt. Du hjälper bara mig om du får nåt i gengäld.
- Jag hatar dig! - Inte så mycket som jag hatar dig.
Du snarkar, du petar tånaglarna, det stinker i badrummet när du varit där.
Ge mig betyget. Annars slår jag till dig.
Vill du ha det? Här är mitt ruttna betyg!
Din jävel!
Fyra A och ett B?
Jack?
Vad gör du här nere?
Jag vill träffa den här Murphy.
När en främling hälsar på, vill han gärna se en man.
Det gör honom väl till mods.
Jag blev så rädd när jag inte såg dig i ditt rum.
Det syns inte. Du är vacker.
Här. Ta på dig de här.
Säg inte nej till mig.
Låt mig ta på dig dem.
Kate, dina pärlor. Dina bästa pärlor.
Ska de ligga i en låda året om?
Pärlor är som folk. De gillar att gå ut och bli sedda ibland.
Du skulle ju haft på dig dem till festen ikväll.
Jag har bara tänkt på mig själv, jag har helt glömt att du missar festen.
Tänk om jag tappar dem.
Får jag se hur de ser ut, mamma.
Laurie, gå upp och hämta Nora.
Jag vill visa dem för Nora.
Hon är inte här.
Hon har gått.
Vad menar du med det? Gick hon utan att säga adjö?
Hon skulle träffa någon, du får träffa henne när hon kommer hem.
Hon kunde ha kommit till mitt rum. Hon visste att jag ville träffa henne.
Nu ska du ha roligt. Det här kan du ta itu med senare.
Hon vill ge mig skuldkänslor, eller hur?
Hon vet hur hon ska komma åt mig.
Det är tacken jag får för att jag försöker ta beslut.
Jag vill ha glass till efterrätt.
Laurie, vill du ha glass?
Pekannötkola?
Pekannötkola för dig, valnöt med lönnsirap för mig.
Gå upp och säg åt Eugene att jag vill att han går till affären.
Hon gör det.
Hon har tagit av sig allting.
Idag är den stora dagen.
Snälla Gud, låt det inte bli dimma.
Eugene, din pappa vill att vi går till affären.
Tusan också.
Säg att jag är sjuk. Säg att jag har diarré.
Vill du inte ha glass?
Glass? Vänta lite.
- Vill du ha glass, Stan? - Nej.
Jag har ingen viljestyrka.
Hur kan jag bli författare om jag inte lider?
Jag struntar i att skriva om jag kan få se en naken flicka medan jag äter glass.
Valnöt med mapelsirap och pekannötkola.
Eugene. Gå till Hansens. Laurie berättar vad som behövs.
Jag behöver pengar.
Jag gav nyss doktorn 15 dollar.
Stanley fick lön idag. Fråga honom.
Här är en dollar. Skynda dig hem så Laurie får träffa mr Murphy.
Vi springer ikapp! Jag hoppar på ett ben.
Jag får inte springa.
Jag hoppar på ett ben och håller andan.
Ropar hon på oss?
- Hon ropar nog på dig. - Vad tror du hon vill?
Att du smakar på hennes spindelsoppa.
Sluta nu!
Tycker du att jag ska gå?
Visst. Hon är okej.
Jag köper glassen.
Stanna inte därinne för länge, annars blir du irländare.
Hon kanske inte kommer igen.
Hon kanske har rymt? Till Boston eller Washington,
eller Gud vet vart.
Är det vad du tänker prata om ikväll?
Då börjar han dricka med en gång.
Tror du det?
- Vad gör jag om han blir full? - Då kommer du hem med en gång.
Har du pengar till taxi?
Nej, jag tog inte med mig någonting.
Vänta här. Jag hämtar 5 dollar från Stanley.
Nu har jag något annat att oroa mig för.
Stanley, är du därinne?
Öppna fönstret. Det behövs frisk luft härinne.
Jag behöver 5 dollar till moster Blanche.
Stanley? Fick du lön idag?
- Ja. - Ge mig veckans pengar.
- Får jag kuvertet. - Jag har det inte.
- Har du inte kuvertet? - Jag har inte pengarna.
- Vad menar du? - Jag har inga pengar. De är borta.
Borta?
De är bara borta.
Jag har dem inte. Jag får inte igen dem. Så är det bara.
Inga mera frågor, okej?
Vad menar du med inga mera frågor?
- Vad hände med dina 17 dollar, Stanley? - Du får inte berätta för pappa.
Varför skulle jag inte...
Stanley, jag vill veta vad som hände med pengarna.
Jag förlorade dem.
Jag spelade biljard, jag förlorade.
Okej?
Är du glad?
Är du nöjd nu?
Jag vill inte tänka på det här nu.
Moster Blanche måste komma ut ur huset först.
Jag har din fars hälsa att tänka på.
Du ska få sitta här och tänka ut en historia.
Du blev överfallen. Någon stal pengarna. Det säger du till din far.
Om du berättar sanningen, tar du livet av honom, så sant som...
Jag... Varför är jag så nervös?
Jag lovar dig att han är dubbelt så nervös.
Ringde det på dörren?
Stanna här.
Sitt kvar, bara.
Jag trodde jag hörde någon.
Kate!
Vad är det?
- Vad står på? - Ingenting.
Jag är så nervös idag.
Du är orolig för Jack. Han borde inte ha kommit ner.
Han vet att han bör ligga i sängen. Varför ens betala doktorn?
Jag skulle inte ha bjudit hit mr Murphy.
Det var därför Jack kom ner.
Det är inte bara mr Murphy. Det är Stanley, Eugene, allihop.
Alla här har sina problem.
Sa Nora något elakt, Kate?
Hämta din väska nu. Han kommer strax.
Jag vet att hon varit svår på sistone.
Varför är det alltid Nora?
Kretsar allt kring dig? Tror du att du är den enda som har problem?
Problem har vi alla. Alla får sin egen, utmätta del.
Förlåt. Ursäkta, Kate. Jag förstår.
Ja? Vad?
Jag har just varit på det läskigaste stället i världen.
Inte nu, Laurie. Moster Kate och jag pratar.
Jag var i mrs Murphys hus. Hon vill att du kommer dit nu.
Hon sa att det var viktigt.
Vad är det?
Det sa hon inte. Jag ville bara därifrån.
Sen gav hon mig en grön kaka.
Han kanske jobbar över. Jag är snart tillbaka.
Då kan vi prata klart.
Jag skulle ha kommit över,
men numera är det svårt för mig att gå över gatan.
För många bilar.
Jag förstår.
Jag är ledsen, men min son Frank ber om ursäkt.
Han kan inte gå med dig på middag ikväll.
Frank är på sjukhus.
Gode Gud, mår han bra?
Hans skador, Gud vare tack, är inte allvarliga,
men följderna är det.
Han körde en väns bil, och han var full.
Han blir polisanmäld.
Det är jag säker på.
Så snart som Frank kan komma ur svårigheterna här,
har vi tänkt flytta, norrut.
Det finns en klinik där, han kan få hjälp,
och vi kan bo hos släktingar.
Mrs Murphy, jag beklagar innerligt.
Hälsa Frank att jag tänker på honom.
Du kunde ha suttit i den där bilen.
Jag varnade dig för de där människorna.
Sluta kalla dem 'de där människorna'.
- Hon är en mor, precis som du och jag. - Och vad är han? Säg mig det.
Han är någon som har det svårt. Någon som behöver hjälp.
För Guds skull, du känner ju honom inte ens.
Jag känner honom. Jag vet hur de är.
Vad för rätt har du att säga så? Är vi bättre?
Är vi så speciella? Alla häromkring är fattiga.
Vi kan åtminstone vara givmilda.
Varför? Vad har jag råd med att ge bort?
Är jag den som klädde upp dig för ingenting?
Är jag den som fick dig att hoppas?
Jag försökte bara hjälpa dig.
Ingen bryr sig om sin familj mer än du gör,
men du kan åtminstone visa sympati för någon som har det svårt.
Vem ska jag bry mig om? Vem vaktar över mig?
I hela mitt liv har jag hjälpt andra.
Du vet vad jag pratar om.
Nej, det gör jag inte.
Säg vad du menar. Vilka andra?
Dig! Celia! Pappa när han var sjuk.
Fråga inte mig vilka andra det gäller. Hur ofta fick jag stryk för din skull?
Hur många klänningar gick jag förutan, så att du kunde se fin ut?
Jag var arbetsträlen, du var den söta.
Du har ingen rätt att säga så till mig. Det har du ingen rätt till.
Det här handlar om Jack, eller hur? Du anklagar mig för Jacks sjukdom.
Varför tror du att den mannen är sjuk?
Varför bar polisen hem honom klockan tre på natten?
Så att Nora kan gå på danslektioner? Så att Laurie kan gå till doktorn?
Oroa du dig för din vän,
och inte för de som blir hemsläpade så att du kan ha tak över huvudet.
Varför berättade du inte för mig hur du kände?
Jag var för upptagen med att ta hand om alla andra.
Gode Gud...
Din mamma och min mamma bråkar.
Om vad?
Din mamma var arbetsträlen och min mamma var den söta.
Vad?
Om jag kunde ta Nora och Laurie härifrån, så skulle jag göra det,
men jag har ingenstans dit vi kan flytta.
Kan de stanna här i några veckor till, så är jag tacksam.
Tills jag kan hitta något eget.
- Då skickar jag efter dem. - Säg inte så.
- Glassen. - Inte nu!
Jag känner en kvinna i Manhattan Beach som jag kan bo hos.
Sen hittar jag ett jobb.
Jag kan göra vad som helst,
men jag vägrar vara en börda för någon.
Blanche, sluta!
Vad i helvete står på här? För Guds skull!
Två systrar har ett gräl som de borde ha haft för 25 år sedan.
Kate, berätta hur det är att vara storasyster.
Skäll ut henne, Blanche.
Be henne dra åt helvete för första gången i ditt liv.
Och när ni båda två har fått skrika av er,
krama då om varann och gå och ät middag.
Min glass smälter ju.
Vad Kate än säger till mig, så kommer jag aldrig sluta älska henne,
men jag måste härifrån.
Om jag inte gör det nu så tappar jag den lilla självrespekt jag har.
Och när jag blir gammal,
så önskar jag att jag har lika mycket självrespekt som mrs Matthew Murphy.
Du uppför dig underligt. Det här har inte med Blanche att göra.
Något annat har hänt. Vad?
Säg åt barnen att vi äter i köket ikväll.
Stan?
Stan, gjorde du...
Stan!
Stanley, vänta!
Varför gör du såhär? Du har alltid sagt åt mig att inte rymma.
Jag rymmer inte, jag sticker. Barn rymmer.
- Vet pappa allting? - Du berättade för mamma. Varför?
Jag hade 12 suveräna lögner.
- Jag måste gå. - Jag har en dollar och 12 cents åt dig.
- Mina sparpengar. - Jag klarar mig.
Snälla Stan.
- Ta pengarna. - Jag betalar tillbaka.
Om det blir krig, så blir jag sergeant. De tjänar bra.
Varar kriget kan jag också gå med. Vi kanske hamnar på samma ställe?
Gå inte med i armén om du inte blir tvungen.
Lova att du går till college.
Åk inte, Stan.
De kommer över det. De förblir inte arga för evigt.
Jag var arg på dig. Jag kom över det.
Jag är bara trubbel.
Bli inte som jag.
Jag ser inte vad som är så fel med dig.
Ta hand om dig, Euge.
Hör du, Euge.
Om du skriver en historia om mig någon gång, kalla mig Hank.
Jag har alltid gillat namnet Hank.
Det finns säkert en period i allas våra liv,
när vi säger: 'Detta ögonblick är slutet på min barndom.'
När Stanley klev ombord på det där tåget,
så visste jag att den stunden var inne,
och jag var rädd.
Jag var ensam,
och jag hatade min mamma och pappa för att de gjort honom så olycklig.
Jag hatade till och med Stanley,
eftersom han lämnat mig och tvingat mig växa upp ensam.
Jag höll tyst så länge som möjligt, men de skulle ju ändå få veta det.
Så, då sa jag det.
Jag sa att Stanley hade rymt, för att gå med i armén.
Vilken armé?
Den amerikanska armén. Hur många har vi?
Aldrig. Inte utan att prata med mig först. Inte Stanley. Ketchup.
Jag såg honom ta tåget.
Han kommer inte hem ikväll. Ni ska nog få se.
Han är i New York.
Han är arg för att vi bråkade.
- När det blir kallt kommer han igen. - Vad bråkade ni om?
- Han förlorade löningen.
Han spelade biljard. Han förlorade 17 dollar.
Han ville vinna lönen som pappa förlorade på att bli arbetslös.
Det var därför han gjorde det. Och därför går han med i armén.
Han borde ha pratat med mig först.
Jag är hans far! Är han så rädd för att tala med mig?
Han älskar dig så mycket att han inte ville berätta det för dig.
Efter vad det lät, var det nog bäst om Stanley struntade i armén
och gick med i Främlingslegionen.
Jag vill prata med dig.
Hur var din middag?
Jag gick inte. Mr Murphy var med i en olycka.
Mår han bra?
Han, precis som vi, har sina problem.
Jag blev ledsen när du försvann utan att säga adjö.
Så har du aldrig gjort förut.
Kan vi inte prata om det imorgon?
Jag ska flytta, Nora. Imorgon bitti.
- Vad pratar du om? - Moster Kate och jag bråkade.
Vi sa hemska saker till varann.
Jag ska bo hos min vän Louise i Manhattan Beach
tills jag kan hitta ett jobb.
Sen skickar jag efter dig och Laurie.
Jag kan inte tro det här.
Det är alltså okej för dig att lämna oss, men inte för mig att lämna dig?
Jag oroade mig inte över att du gick.
Men jag oroar mig över din framtid.
Så nu får jag ge upp chansen som jag kanske aldrig får igen, menar du det?
Jag måste betala för det som du inte kunde göra själv?
Du har ingen rätt att döma mig på det där viset.
Döma dig?
Jag kan inte ens prata med dig. För dig finns jag inte ens.
Jag har försökt att närma mig dig, men det fanns aldrig plats.
Du gav allting till pappa.
Och när han dog gav du allting till...
Avsluta meningen.
Jag har alltid varit avundsjuk på Laurie.
Hon hade turen att bli född sjuk!
Jag bad om att få en hemsk sjukdom eller att bli överkörd,
så att ena benet skulle bli förvrängt och förstört.
Och då kanske jag skulle få krypa ner i din säng
på en kall, regnig natt, och prata med dig och hålla om dig,
tills jag somnade i dina armar.
Bara en gång.
Gode Gud, Nora.
Är det så du ser mig?
Är det värre än hur du ser mig?
Du ska inte få såra mig!
Jag tänker inte bli en dörrmatta för alla frustrationer och olycka
som du eller moster Kate eller någon annan vill lägga vid mina fötter.
Jag skapade inte detta universum.
Jag bestämmer inte över liv eller död, rikedom eller fattigdom,
eller vem som känner sig älskad eller förbisedd.
Om du tycker att Laurie får mer,
så känner jag mig lurad, min man dog när han var 36!
Jag är ledsen över att du känner dig oälskad, Nora,
och jag ska verkligen försöka ändra det,
men jag tänker aldrig vara den rädda, hjälplösa kvinnan jag själv skapade.
Jag har redan begravt någon jag älskade.
Nu är det dags att begrava någon jag hatar.
Du tillhör numera Uncle Sam. Vi hör av oss om tre veckor.
Se inte så orolig ut, grabben. Vi ska nog göra man av dig.
Jag ska göra det som behövs.
Okej, soldaten. Signera här.
Vad står på?
Vad?
Nu går jag.
Jag ville inte åka utan att säga adjö.
Blanche?
Åk inte.
Jag sa så elaka saker.
Få mig inte att känna mig värre.
Jag svär på Gud i himmelriket, vi ska aldrig bråka mer.
Inte du och jag, Kate.
Men jag är rädd för att få det för bekvämt här.
Och om jag inte går nu, när gör jag det?
Dörren är öppen. Gå när du vill.
Men skaffa ett jobb först. Och en lägenhet.
Jag ska höra efter om Murphys ställe.
Det kan inte vara så dyrt. Hon har ju aldrig städat.
Hur oberoende blir jag om jag bor tvärsöver gatan?
Det är avstånd nog för att stänga din egen dörr.
Och det är nära nog för att jag inte ska bli så ensam.
Okej. 29 till 7. Kom igen!
Kom igen, Tony! Han måste träffa den!
Skärpning!
Jag har den!
- Stan! - Hej.
Vad hände? Gick du med?
Nästan. Jag klarade det fysiska.
Det visste jag.
Men när jag skulle skriva under, så gick jag helt plötsligt därifrån.
- Hur kom det sig? - Jag kunde inte göra så mot pappa.
Just nu behöver han mig mera än armén gör.
Jag trodde du var på väg till något träningsläger,
men jag är glad att du är hemma.
Hej, mamma.
- Stanley är hemma. - Gå till Greenblatts igen.
Jag behöver söt grädde och socker.
Köp två pund, det är till en chokladkaka.
Ett tvåpundspaket från Greenblatts?
Då behöver jag ID-kort.
Hur är det, mamma?
Stannar du tills middagen?
- Jag stannar så länge som jag får. - Och varför inte?
Det här är ditt hem.
Din far har varit mycket orolig. Du är skyldig honom en förklaring.
Bitter, gul rök omslöt igår.
Hindenburgpalatset.
Bombplan med mindre plan i följe for över himlen
medan Adolf Hitler förberedde sig för Benito Mussolinis besök.
Enligt dem är deras fascist-nazistiska kall...
Hej, pappa. Hur mår du?
Det verkade som om varken Mussolini eller Hitler ville...
Förlåt att jag inte kom hem igår kväll.
Hur skulle jag kunna förklara det här med lönen?
Vet inte du, Stanley, att du inte kan göra något som är så förfärligt
att jag inte kan förlåta dig?
Jag vet varför du satsade pengarna.
Jag vet hur hemskt det känns.
Jag har också förlorat pengar på spel. Jag vet hur det känns.
- Har du? - Du är överraskad?
Tror du att din far är perfekt?
Om du tror att jag är perfekt jämt,
kommer du att hata dig själv för varje misstag.
Var inte så hård mot dig själv.
Du är en god son, Stanley.
Jag spelade bort 17 dollar, och du säger att jag är toppen.
Vänta lite nu. Få inga galna idéer i skallen.
Om du hade kommit hem igår kväll,
skulle jag kastat ut både dig och dina kläder.
Idag är jag lugnare. Idag har jag hört på radion.
Idag är jag rädd, för allas skull.
Jag förstår.
Okej.
Efter lunch ber du din mor om ursäkt,
och be sedan Blanche om ursäkt, hon var också orolig.
- Ja. - Och tacka din bror.
Han kom in i mitt sovrum och förklarade hur du mådde.
Han lade sina ord så väl för dig, det var som om Clarence Darrow var där.
Kom och ät. Maten kallnar.
Jag vill tvätta av mig först. Kan vi prata efter maten?
Vart ska jag, på nattklubb?
Det är okej! Allt är bra!
Och? Jag sa ju att han skulle komma hem igen.
4 minuter, 22 sekunder.
Ett olympiskt rekord för en tripp till Greenblatts.
- Var är Stanley? - Däruppe.
Här är post till dig, pappa.
Gode Gud! Han åt ett och ett halvt pund socker!
- Så, du är tillbaka i familjen. - Allt är toppen.
Pappa sa att du hjälpte mig.
Ja. Jag var suverän.
För att visa min uppskattning har jag en present åt dig.
Vad för sorts present?
Lova att du har den på ett säkert ställe.
Det ska jag! Vad är det?
- Använd den med måtta. - Vad är det?
Blunda! Blunda.
Nu kan du titta.
Gode Gud!
Hon är naken.
Man kan se allting.
Bli nu inte påkommen med den.
- Vem är hon? - Hon är fransyska.
Alla kvinnor i Paris ser ut så.
Menar du att en tjej poserade för det här?
Hon bara lade sig ner och lät någon ta en bild?
Det tillhör killen som är skyldig mig pengar. Det är mitt, tills han betalar.
Ta inte pengarna. Låt honom förbli skyldig ett tag.
Lägg det någonstans säkert.
Kom nu. Det är lunchdags.
Vänta en minut.
Jag kommer ner om en minut.
Det finns mera för den som vill ha.
Det är så skönt att du är hemma, Stanley!
Jag var så orolig.
Jag är glad att se dig också, moster Blanche.
- Hej, Stan! - Hej, liten! Jag tog din näsa!
Du är så rolig.
Gode Gud!
- Vad är det? - Vad står på, Jack?
Det är ett brev från London.
Min kusin Sholem är i säkerhet. De hann lämna Polen.
- De är fria, Kate. - Tack gode Gud!
Hans fru, hans mor, sex barn.
De tar båten till New York imorgon. De kommer hit om en vecka.
- Pratar de engelska? - Jag tror inte det. Några ord, kanske.
- Någon skrev det här åt honom. - De sålde allt.
- De tog med sig det de kunde bära. - Var ska de bo?
Tja, jag får diskutera det med släkten.
- En del hos farbror Sol. Och hos Eddie. - Hos oss.
Vi får ställa sängar i matsalen.
Jag gillar att äta i köket.
Småbarnen kan sova inne hos Laurie.
- Och Nora kan väl dela rum med mig? - Visst!
Oroa er inte för pengarna. Jag ska be mr Stroheim om påökt.
De är i säkerhet! Det är huvudsaken.
Var är pojken nu? Eugene! Alla väntar på dig!
Jag kommer snart! Jag håller på med något!
'Andra oktober, 1937,
ett historiskt ögonblick i Eugene Morris Jeromes liv.'
'Jag har just sett Himalayas gyllene palats.'
'Puberteten är över.'
'Framåt och uppåt!'